Resync: Xenzai[NEF]
År 117. Romerriket strakte seg fra Afrika til Det Kaspiske hav.
Men dets fjerneste og barskeste grensen var det nordlige Britannia.
I dette strenge landet møtte romerhæren voldsom motstand -
- fra et folkeslag som kalles pikterne.
Med geriljakrig og godt kjennskap til lendet -
- klarte de å stanse invasjonen.
Kampene har nå vart i 20 år.
Roma befaler å bryte den låste stillingen med alle midler ...
Mitt navn er Quintus Dias. Jeg er en soldat fra Roma, -
- og dette er hverken begynnelsen eller slutten på min beretning.
2 UKER TIDLIGERE
Inch-Tuth-II Romas nordligste garnison
To år ved fronten. Dette stedet er verdens rasshøl.
Selv landet vil drepe oss.
Centurion Dias, det er for kaldt til å stå vakt.
Jeg har ikke vakt. Jeg bare grubler på hva som er der ute.
Patruljen er tilbake ved daggry. Få deg litt søvn.
Kulde og fukt trenger dypere og dypere inn i marg og bein, -
- og regnet gir seg bare for å gi plass til bitende vind.
Mens vi mister menn av fotråte og forfrysning, -
- sender pikterkongen Gorlacon flokker for å herje grensen.
Mine herrer. En kald natt ved fronten.
Skal du beseire en fiende, -
- så kjenn ham bedre enn deg selv. Jeg kjenner denne fienden.
De gjør det de kan best, og lar seg ikke lokke til åpent slag.
De pirker i skorpene våre og skjuler seg i skyggen som dyr, -
- og derfra slår de brutalt til, og trekker seg tilbake i natten.
Ved daggry teller vi tapene og sår de døde over markene.
Det er en ny form for krig. En krig uten ære, uten ende.
Kom an!
Markus, ri til Agricola.
Porten. Fort!
Ri, soldat!
- Gratus. - Redd deg selv.
Til helvete med deg.
La oss drepe dem alle.
Han her kan være brukbar. Ham tar vi med.
York 9. legions garnison
Vi har en vinner.
En gang til.
Nok! Du kjempet tappert. Drikk sammen med meg nå.
Septus, mer øl.
En gang til, Virilus.
Du er full. Stygg og full.
Og ikke for glup.
Skjønner du ikke at du er slått etter ti tap?
Igjen!
En gang til.
Septus, du dømmer. Og dekk flanken min.
Kom an!
Dårlig taper.
Septus.
Hva venter dere på? Ordre? Gi dem inn!
Det blir du fort edru av.
Når skal folk lære å ikke kødde med 9. legion?
Noen sier det er feil at du drikker med legionærene.
Septus, gamle venn, de glemmer at jeg er med i legionen.
- Soldat, har du slåss? - Det er yrket mitt å slåss.
Jeg har en melding til generalen.
Vis meg hvor han er, før jeg lar deg piske.
- Hvem er du? - Sendebud fra guvernør Agricola.
Så stig av og gi meg meldingen, før jeg lar deg piske.
General ... Med største fornøyelse.
All permisjon er inndratt. Agricola mobiliserer 9. legion.
La offiserene bryte leiren og varsle legionærene.
- Jeg beklager ... - Ri tilbake til Agricola.
Fortell at vi dro ut på en time.
Ditt svin!
Nå skal du dø, romer.
Gorlacon. Han var bonde til hans hustru ble drept.
Så la han ned plogen og tok opp sverdet.
Han lærte pikterne en ny stridsmåte. Det virket.
Med ham vendte lykken, så de valgte ham til konge.
Jeg lar meg ikke knekke.
Hva er Agricolas planer? Når sender han hærene sine nordpå?
Jeg er romersk soldat! Jeg lar meg ikke knekke!
Kjenn din fiende, min sønn.
- Roma vil la deg blø for dette. - Du først, centurion.
Carlisle - hovedkvarteret til Julius Agricola, guvernør i Britannia
Samme hvordan, bare du utrydder dem -
- og bringer meg Gorlacon i lenker.
Du er politikeren. Jeg er bare en enkel soldat, -
- men selv jeg ser at du vil hjem til Roma.
Jeg verker etter Roma. Dette stedet er ambisjonenes grav.
Og soldatenes.
Og jeg vil ikke ofre mine som brikker i spillet ditt.
Jaså.
La oss være ærlige. Erobringen av Britannia er en tapt sak.
Med ett dristig slag kan vi endre det.
Med 9. legion kan vi knuse denne fienden.
Du og dine soldater vil høste rikdom og heder i overflod.
Mine soldater har heder nok.
Nok til å trosse en direkte ordre?
Vil du drepe en slange, må du hogge hodet av den.
Jeg må finne Gorlacon.
Jeg har den rette til oppgaven.
General Virilus, dette er Etain. Min innfødte sporhund.
Hun kan ikke si en lyd, men hun kan jage hva som helst i all slags lende.
Jeg sverger på hun er halvt ulv.
Beklager opptrinnet, men jeg måtte gi deg syn for sagn.
Slaver koster ingenting. Tillit har ingen pris.
- Vet ikke hvordan jeg skal ta henne. - Hun er stum, ikke døv.
- Jeg har egne speidere. - Ikke som henne. Hun kjenner folket.
Kjenner vanene og skjulestedene. Hun vil lede dere i fjellet.
- Hvorfor sitter hun der borte? - Hun har glodd på deg hele kvelden.
Hun kan ikke få øynene fra deg.
- Kom. Kom her, du ... - Hun har mistet mælet, ditt naut.
Hun har ingen tunge, tosk. Ikke gå for nær.
Ingen tunge? Perfekt. Da er det mer plass til denne.
Det betyr nok ''stikk av'' på piktisk.
Hun må være en god speider hvis hun kan finne pikken din.
Jeg tar en tur med hunden i stedet.
- Meld av. - Tre piktere til hest og en fange.
Jeg tror han er romer.
Centurion Remus, overta kolonnen.
Bli liggende. Bli liggende.
Vi får ikke noe ut av ham. Vi kan ikke ta med fanger.
- Kron eller mynt? - Kron.
Jeg vant.
Beklager, kamerat. Ordre er ordre.
- Gudene være lovet at du fant meg. - Takk ikke gudene, men henne.
Etain, pikteren vår. Hun fant deg.
Hva heter du, soldat?
Mitt navn er Quintus Dias, nestkommanderende.
Fra Inch-Tuth-II-garnisonen.
- Beklager at vi ikke kom før. - Er dere forsterkningen vår?
Jeg er Titus Flavius Virilus, leder for 9. legion. Vi er ute etter kamp.
Det får dere.
- General. - Centurion Dias.
Nå ser du ut som en romer. Hvordan går det?
Bare skrammer. De er snart grodd.
Av og til får du arr du ikke kan se.
Du unnslapp Gorlacons klør, -
- men jeg må be deg bli med inn i løvens hule igjen.
Det er best å fortsette kampen igjen.
- Sånn snakker en ekte soldat. - Gladiator. Min far var Scipio Dias.
Jeg så ham vinne kampen som ga ham friheten. Han var makeløs.
Han lærte meg å kjempe og å velge mine slag.
Kom og hils på soldatene.
Septus, gi mannen noe å drikke. Jeg syns han har fortjent det.
Kom her og varm deg. Få deg en velfortjent sup.
I morgen skal du ri ved min side.
Kanskje du kan lære meg noe om pikternes gjestfrihet.
Thax. Bothos. Septus, jeg går runden.
God kveld, general.
Jeg kan ikke pikternes språk. Hvis de fanger meg, er jeg en død mann.
Aldri har en general vært så avholdt.
I trening er han vår læremester, ved bordet vår far, -
- og i rekkene vår bror.
Og i kamp er han den guden vi ber frelse.
- Hvor har du lest det? - Det sto på dassveggen.
- Han har vel skrevet det selv. - Han er en hensynsløs drittsekk.
Og jeg ville dødd for ham uten nøle.
- Det er en felle! - Kolonne!
Fylking! Fylking!
Skynd dere! Kom an!
Stig av! Hestene bakerst!
Fort!
Rolig, gutter. Skjold!
Vær på vakt!
Hva som enn kommer ut av tåka, så holder dere stand.
Quintus, finn centurion Remus og be ham trekke kolonnen tilbake.
- Gjør plass! - Vær på vakt!
Hold dere klar!
Vær på vakt.
Hold stand!
Stå fast!
- Quintus. - Bothos.
- Du overlevde. - Denne mannen reddet meg.
Brick her.
- Generalen? - Nei.
Vi må dra. Klarer du det?
- Ja. - Kom da.
La oss komme oss avgårde.
I stridens kaos, når bakken er en gjørme av blod, spy, dritt -
- og venners og fienders innvoller, trygler du gudene om frelse.
Men det er soldater som kjemper, og soldater som dør.
Gudene skitner ikke til fingrene sine.
- Thax ... - Noen av oss overlevde.
Bare du?
- Macros, 2. kohort. - Leonidas, speider og peltast.
- Er det bare oss igjen? - Vi ble lurt. Nå må vi hjem.
Vi må finne generalens lik.
Generalen lever ennå.
Jeg så ham bli ført vekk i lenker. Mot nord.
Da drar vi mot nord.
De går manngard i skogen. Vi kan like godt begå selvmord.
Hvis generalen lever, er det vår plikt.
- Hvor kom du fra? - Kjøkkenet.
Godt gjort, soldat.
Jeg heter Tarak. Jeg er ikke soldat, men kokk.
Ikke nå lenger. Ta det dere kan. Mat og våpen.
Kast rustningene.
- Macros er pokker meg rask. - Han var maratonløper.
- Hvordan vet du det? - Vi lager maten. Vi vet alt.
I dekning.
Jeg viste vi aldri skulle ha stolt på den tispa.
Jeg vet hvorhen de har ført generalen. Av sted.
Denne veien. Hulen.
Opp lia nå. Heng i!
Her er litt mat.
Nei.
Grønn fluesopp. Du dør på få minutter.
For det utrente øyet likner de disse, som er nydelige.
Takk.
Tarak. Er det ikke assyrisk?
- Jo. Jeg heter egentlig ikke det. - Hva heter du egentlig?
Det kan du neppe uttale. Det er fra Hindu Kush-fjellene.
- Leonidas, ikke sant? - Far var greker.
Sett deg nærmere bålet.
- Hvor er du fra, Bothos? - Fra hæren.
Jeg vet ikke av noe annet.
De fant meg på gaten og trente meg. Jeg skulle bli et bedre menneske.
Si meg om du føler deg som et bedre eller verre menneske.
Macros?
Jeg løp for livet fra Numidia, og stoppet ikke før Hellas.
Så løp jeg for å konkurrere. Nå løper jeg for livet igjen.
Vi er alle langt hjemmefra.
- Det skulle bli mitt siste felttog. - Kan det fortsatt bli.
Jeg ville ha en gård i Toskana, der solen varmer huden.
Brick, hva er det for et navn?
Det er kort for Ubriculius.
Moren din må ha vært vis.
Til å le seg i hjel av.
Da kaller vi deg Brick.
Få dere litt søvn. Jeg tar første vakt.
- General. - Hvor er karene mine?
Hos gudene deres.
Forræder.
Hun ville tatt til gjenmæle, men kan ikke snakke. Vet du hvorfor?
Hun var et barn da hun søkte tilflukt hos oss.
Hennes landsby var blitt herjet, fordi de motsatte seg romerne.
Til skrekk og advarsel sved de ut øynene på far hennes.
De voldtok moren hennes til hun tryglet om å få dø.
Etain ble tvunget til å se på, så ble hun voldtatt selv.
Til slutt skar de ut tungen på henne, -
- så hun ikke sier et vondt ord om det fordømte Romerriket.
Hun flyktet nordpå og søkte tilflukt hos oss.
Vi oppfostret henne som en av våre egne.
Da hun var gammel nok, sendte vi henne tilbake -
- for å vinne deres tillit og utlevere dere til oss.
Hæren deres er spredt ennå. Når det er mørkt sniker vi oss inn.
- Kom igjen. - Av sted.
Videre.
Nå.
- Pikterkjøter! - Kom an.
Brick og Bothos blir med meg. Dere andre holder utkikk.
- General. - Legionen?
Det er bare meg og en liten kohort igjen.
Faen.
Helvete ...
- Kom igjen. - La meg være.
Kom her. Kom her.
Hold kjeft.
- Faen. - Flykt!
- Vi går ikke fra deg, general. - Du har kommandoen.
Vi må vekk.
Flykt!
Før dem hjem.
For den 9. legion.
Hvor er Thax?
Jeg måtte ordne en småting. Jeg har generalens hjelm. Hvor er han?
Vi fikk ham ikke fri. Kom.
Da kom vi så langt for ingenting.
Faen også.
Se hva du har gjort.
Før du dør, skal du vite at de som står bak ikke skal få leve.
Få det overstått, da.
Dine venner burde visst at kaldt jern ikke bøyer seg. Det brekker.
Hva venter dere på? Er dere redd meg?
Er det ingen mann som tør?
Få se hva du har i deg, hunnulv.
Fortsett.
- Vi må videre. - Til fots i dette lendet?
Der hvor de nøler, der går vi.
Vi fortsetter mot nord.
- Men våre linjer er jo i sør. - Og der vil de lete etter oss.
Vi kan ikke løpe fra dem, så vi må overliste dem.
Vi drar mot nord, rister dem av og vender igjen.
Vest, så mot sør.
Det kan ta dager eller uker, men vi er så langt bak fiendens linjer -
- at det er vår eneste sjanse til å komme hjem.
Kom!
Da trenger du denne, centurion.
Etain, du er min vrede.
Send kroppene til helvete, og gi meg hodene deres.
Pikterne gir aldri opp. De kan løpe i timevis, ri i dagevis.
De spiser eller sover knapt.
Som ulven har Etain lært å jage alt som barn.
Hun kan lese terrenget og finne spor.
Trette ut byttet og gi det dødsstøtet.
Nå jager hun romere. Nå er det vi som er byttet.
Fortsett! Videre!
- Leo, vi må fortsette. - Nei, vi må hvile.
- Jeg kan ikke. Jeg fryser. - Kom, bær ham.
Brick, finn ly for denne vinden.
Stopp. Hjelp meg.
Han sinker oss. Bare si fra, så tar jeg meg av det.
Vi står sammen og lever, eller dør hver for oss.
Og du først.
Bare bli, men får jeg sjansen, så sørger jeg for meg selv.
Det er din begravelse.
Å male ansiktet med blå vaid er mer enn pynt.
Det er en hellig sed.
For pikterne betyr det at de heller vil dø enn feile.
Det betyr at de ikke har noen vei tilbake.
Disse mennene er de beste jeg noen gang har sett.
Erjeg verdig å lede dem?
Far lærte meg at plikten og æren er viktigere enn alt annet.
En mann uten æresord er ikke bedre enn et dyr.
Jeg lovte generalen å lede soldatene hans hjem.
Det er min oppgave, det er min plikt.
Ikke dårlig til greker å være. Kom igjen.
Drikk mens det er varmt.
- Hva er det? - Vomma.
Lavet i magen er halvt fordøyd.
Smak, det er godt.
Quintus, de må ha hørt ham på mils avstand.
Hva er det?
Løp! Løp!
Fort!
Denne veien!
Kom igjen, opp!
Kom igjen!
De nærmer seg! Fort!
De kommer!
- De nærmer seg! - Opp her med dere!
- Rekk meg hånda. - Vi er her.
Nei!
I helvete!
Faen.
Vi må hoppe.
- Er du fra vettet? - Gjør det!
Gi faen ... !
- Jeg klarer ikke. - Jo.
Du kan.
Nei! Tarak!
Er du uskadd? Kom opp hit.
- Ta tak i ham. - Jeg har ham.
- Hvor er Tarak? - Han forsvant.
Thax? Macros?
La oss komme oss vekk.
Vi kaster tunikaene. De tynger oss bare.
Å faen.
- Kan du gå? - Ja.
Da kan du løpe.
De har fulgt etter oss ned elven.
Sånn. Bare fortsett.
Faen ... !
- Hun er på sporet av oss. - Hvordan klarer hun det?
Det er ikke trolldom. Hun er jeger, og vinden står ned mot henne.
- Hva gjør de? - De slår leir.
- Det bryr dem ikke at vi ser dem. - Men hun venter ikke oss.
- Bothos, pass på Leo. - Hva skal du?
Sørge for jevnere kamp. Kom.
Hvor er hun?
Hvorforjager dere oss?
En av dere drepte kongens sønn.
Gorlacon har svoret hevn over dere alle.
Drep ham.
Vennene dine er døde alt.
Nei!
La ham blø!
Nei!
De tok faen meg hodet hans.
- Bothos! - De tenkte det samme som deg.
De kjemper ikke for livet eller landet sitt lenger.
De har svoret blodhevn over oss ...
... og de gir seg ikke ...
... før vi trygler dem ... om å drepe oss.
Er du klar til å falle på kne og tigge?
Jeg er ferdig. Det er håpløst.
Håpløst? Det er sånt de synger sanger om -
- og skriver dikt om. De håpløse er sagnomsuste, Bothos.
Og blir du sagnomsust, får du deg damer.
- Hva må jeg gjøre? - Fortsett mens det er mørkt.
Gudene har vendt oss ryggen. Vi skaper vår egen lykke nå.
Macros ...
Jeg klarer ikke å holde følge.
På denne måten vil en av oss overleve.
- Ditt svin! - Ikke skrik, Macros.
De gjør det av med deg fortere hvis du ikke skriker.
Ikke gå fra meg! Thax!
Kom an!
Vi burde gå langt utenom dette stedet.
Vi trenger mat, og et sted å hvile.
Hvor faen er vi nå?
Jeg henter vann. Vær på vakt.
Rolig, rolig.
Vi gjør deg ikke noe.
Hvem er dere? Hva vil dere?
Brick, gå inn igjen. Gå inn igjen.
Du får ordne det, du.
- Jeg har ikke noe av verdi. - Vi er ikke tyver, vi er soldater.
Vi trenger mat og husly.
Og vi har en såret mann som trenger hjelp.
Vi prøver bare å komme oss hjem.
Her, ta det.
Jeg vil deg ikke noe vondt.
Mitt navn er Quintus Dias.
Arianne.
- Du kan språket mitt. - Og du mitt.
Er dere fra garnisonen? Jeg trodde ikke dere dro så langt nordpå.
- Hva for en garnison? - To dagsreiser mot syd.
- Kommer de hit? - Hvordan har jeg lært ditt språk?
Jeg gjør hva jeg kan for å holde dem unna.
De tror jeg er trollkvinne, -
- så de lar meg være i fred.
Det virker på de andre. Hvorfor ikke på dere?
Vi er for utslitt til å være redde. Vi var 3000, og nå er vi tre.
Her.
Brick, få vekk den jævla kniven.
Bothos, det er en romersk garnison to dagsreiser herfra.
- Det må være fortet i Mentieth. - To dagsreiser ...
La oss se til vennen din.
Quintus, hva gjør hun?
Hun er pikter og kvinne. To gode grunner til ikke å stole på henne.
Dette stopper blødningen.
Grønn fluesopp?
Det lukter godt.
Hvordan går det med beinet? Har heksen øvet seiden sin?
Quintus, soppene ...
Hun prøver å forgifte oss.
Hvorfor lege beinet ditt, og drepe deg etterpå?
Grønn fluesopp har hvite skiver. Det er greit å kjenne til sopp.
Godt.
Virkelig godt.
- Det er nydelig. - Godt.
Mennene dine er engstelige.
Det bør de være. En demon jager oss dag og natt.
En demon?
De kaller henne Etain. Kjenner du henne?
Hvis Etain jager dere, er dere så godt som døde.
Det var en trøst.
Hennes sjel er et tomt kar, -
- som bare romersk blod kan fylle.
- Hvor er Arianne? - Ute og skaffer frokost.
Noe i veien?
Er det til agn?
Faen ...
Hos oss er det ubehøvlet å avbryte en mann midt i strømmen.
Hos oss skal du advare folk før du pisser på frokosten.
Sikkert riktig.
Det må ha vært uvær oppe i fjellet i natt.
Kom!
- Fare. - Vi må vekk.
For sent.
Gjem dere i kornkista, og ikke en lyd.
Heks, vi er på jakt etter romerske kjøtere.
Jeg har ikke sett noen. Se dere om.
Bare ikke la stanken deres henge i mitt hus.
Det er alt jeg har.
Hva er i veien, Etain? Er du blitt målløs?
Nei, Etainl Å drepe henne kaster forbannelse over vårt folk.
Vi har satt deg i fare. Vi drar videre.
Gjør dere det, vil hun ha sløyd og flådd dere før kvelden.
Bli her til i morgen, da kan kameraten deres gå.
De er jo ditt folk.
De er ikke mitt folk.
Ikke siden Gorlacon beskyldte meg for hekseri og ga meg dette -
- for å merke meg som utstøtt -
- og forviste meg hit livet ut, i ensomhet.
Hvilke grusomme luner har skjebnen i vente for oss?
Vi fant ly i fiendens hus.
Er hun engel ...
... eller djevel?
- Ikke noe. - Bra.
Hvil deg litt.
Jeg er en kranglevoren gammel soldat, -
- men ikke for sta til å innrømme når jeg har tatt feil.
Jeg beklager at jeg tok feil av deg.
Så er det sagt.
- Det blir kaldt. - Takk.
Du har gitt oss husly, varme ved grua di, -
- og satt livet på spill for oss. Hvorfor?
Jeg skylder bare troskap til den jeg selv velger.
Her er niste til reisen.
Takk.
Lykke til, romer.
Lykke til, heks.
- Reis deg, Bothos. - Beinet mitt!
Se! De har tent ild.
Varm mat og en tørr seng. Kom nå.
Agricola trekker seg tilbake.
Keiser Hadrian befaler å reise en ny forsvarslinje lenger sør.
- De gir opp det vi har kjempet for. - Hvor står vi nå?
I dritten.
Hvordan klarer hun det?
Jeg vet ikke med dere, men jeg er lei av å flykte.
- Det var alt jeg fant. - Bruk det godt.
- For Virilus. - For 9. legion.
De omringer oss. Vestveggen.
Brick!
Kom an!
Hvor langt er det igjen?
Jeg vet ikke. En dagsreise. Kanskje to.
- Det er nær nok, Thax. - Pokker ...
Jeg trodde dere var piktere.
Vi trodde du var død.
Hvor er Macros?
Ulvene tok ham.
Er vi de eneste som er igjen?
Så overlevde da i det minste vi tre.
- Vi er ikke hjemme ennå. - Vi burde være ved grensen nå.
Nei.
Agricola fikk ordre om å trekke seg tilbake.
Så Roma har endelig gitt opp dette møkkalandet, hva?
Det er jeg faen ikke lei for.
Da har vi kjempet forgjeves.
- Hva skjedde med gutten, Thax? - Jeg aner ikke hva du mener.
Er det Hadrians fantastiske plan? En mur?
- Hva så? Vi kom frem. Kom igjen! - Vent, Bothos!
- Rolig, centurion. - Hva er det du gjør?
Jeg bare sikrer meg at vi to forstår hverandre.
Jeg vet at mange gode soldater døde for det du gjorde.
Hvordan visste jeg at det var det du ville mene?
Bothos!
Disse tidender bekrefter vår største frykt.
Din strid er over, soldat, du fortjener Romas takk.
Denne mannen sørger for mat. Du ser jo helt utsultet ut.
Vi kan ikke vende hjem i vanære. La legionens skjebne forbli en gåte.
Nederlaget må ikke bli kjent.
Hvis nyheten slipper ut, vil alle stammer og riker gjøre opprør.
Den faren er for stor.
Er vi enige? 9. legions skjebne vil bli strøket av annalene.
- Ja. - Ja.
Jeg håper maten smaker.
Jeg har med vin til deg.
Det er det minste vi kan gjøre for en av Romas helter.
Er det slik Roma belønner sine helter?
- Vil dere begrave sannheten med meg? - Du setter oss i for stor fare.
- Hvor vil du dra? - Der hvor jeg hører til.
Nei!
Livet mitt er visst i dine hender igjen, heks.
Mitt navn er Quintus Dias. Jeg er en flyktning fra Roma, -
- og dette er hverken begynnelsen eller slutten på min beretning.
Resync: Xenzai[NEF]
Oversettelse: Scandinavian Text Service 2010